Ob prvonovembrskih praznikih tudi na našem radiu pogosto opozorimo na vse bolj pozabljeno navado „branja prešc.“ Prav škoda je, da se te navade premalo spominjamo, še posebej v letošnjem Cankarjevem letu. On je namreč v zgodbah ali v prispodobi pogosto uporabil ta skromen, a imeniten priboljšek revežev.
Slovenci smo imeli včasih zanimivo navado, ki spremlja praznik vseh svetih. Ob tem prazniku so premožnejše gospodinje iz ostankov različnih vrst moke spekle večje število hlebčkov. Razdelile so jih otrokom in beračem pred cerkvijo ali pokopališčem. V naših krajih pa so otroci kar sami hodili od hiše do hiše in v zameno za molitev za pokojne dobili prešce, ponekod so jim rekli tudi vahtiči. Marsikateri revni družini so prešce, zbrane ob tem prazniku, pomagale preživeti zimo. Nekatere gospodinje so napekle tudi več sto hlebčkov. Na Notranjskem je bilo še posebej pomembno, da so razdelili vse, drugače bi se prihodnje leto pridelkom na polju slabo godilo.
To je bil tudi edini dan v letu, ko so revni otroci lahko bogatejšim rekli: To pa ne spadaš zraven!
Seveda so najrevnejši otroci za to morali plačati prav posebno ceno. Kar nekaj vasi v Sloveniji je, ki se jih je oprijel vzdevek „prešcarji“
V zadnjih dveh letih, ko pripravljamo nedeljske oddaje, pogosto srečujemo ljudi, ki nam ta imenitni običaj predstavijo. V naslednjih minutah boste lahko slišali nekaj pripovedi, ki jih hranimo v arhivu.
Prisluhnite, kako se navade spominja Mira Mlakar iz Novakov.
Posnetek
Na Vojskem je bila v predvojnem obdobju „ena sama revščina“ nam je v pogovoru povedala zbirateljica gradiva in avtorica knjige Renata Hvala.
Posnetek
Marica iz Dolenje Trebuše pa je v začetku petdesetih doživela prav posebno ponižanje, saj je ob tem običaju dobila prvi in edini šolski ukor.
Posnetek
To so bile zgodbe, ki so nam jih pripovedovali ljudje, ki se tega običaja še spominjajo. Zelo pohvalno pa je, da se je ta navada postopno iz pozabe pritihotapila v šolske klopi. Med drugim so jo v začetku letošnjega leta upodobili tudi učenci Osnovne šole Tolmin. Škoda je, da kruhki ne najdejo mesta v gostinstvu.
No, v kratkem pa lahko pričakujete posebno zgodbo, ki bo spregovorila o tem, da prešce nikoli niso bile zastonj. Bogataši so z njimi kupovali svojo dušo, danes pa z njimi, v besedni obliki, kupujejo čast in oblast.
Za komentiranje se morate prijaviti. Če še nimate uporabniškega računa, si lahko tega ustvarite brezplačno!
Komentarji ne odražajo stališča uredniške politike Primorskega vala. Prosimo, da se pri komentiranju držite teme in ne uporabljate sovražnega govora.
Bodite prvi pri komentiranju novice, oddajte svoj komentar!